circuit+of+capital

= =

** Kapitalkretslopp‍ **

** Innebörd ‍  **

Med termen kapitalkretslopp (eng. circuits of capital) avser man i sin korthet ökningen av värde, som sker i utvecklingen av en vara eller en tjänst. Det centrala är att värdet på varan eller tjänsten ökar för varje produktionssteg som denna vara eller tjänst genomgår. Detta mervärde återinvesteras sedan i processen, för att återigen bidra till ökningen av värdekedjans och produktens framgång. Man kan även se denna process ur ett perspektiv där pengar omstruktureras till vinstbringande former, för att därefter sedan igen omstruktureras till pengar för att igen investeras i vinstbringande former. Burnham beskriver kapital i sig som ”movement” (det vill säga flöde), samt vidare som en cirkelformad process, i motsats till en statisk struktur eller sak.  Kapitalkretsloppen åtar sig i tre olika former: det primära kapitalkretsloppet, det sekundära och det tertiära. Det primära kretsloppet är varukretsloppet. Då det primära kretsloppet är överinvesterat, går kapitalisten inför att placera i det sekundära kretsloppet, som kan anses vara produktionskapitalismen, som handlar om att man investerar i de stödande funktionerna för det primära kretsloppet, dvs. exempelvis maskiner, vägar och byggnader. Det tertiära kretsloppet är sedan följaktligen investerat i då det sekundära kretsloppet är saturerat. Till det tertiära kretsloppet hör teknologi och stödfunktioner som har som avsikt att öka på arbetskraftens produktivitet.

 Global commodity chains, eller globala råvarukedjor är ett koncept som försöker samla och undersöka de länkar som föds inom globala handeln. Globala råvarukedjor innefattar hela det omfattande nätverket som är inblandat för att skapa en färdig produkt från råvara till försäljning. Man kan hitta vissa kopplingar från globala råvarukedjor till Marx tankar om förädling av kapitalet.

** Bakgrund **  Förfadern för begreppet kapitalkretslopp är Karl Marx, som i sitt verk ”Das Kapital 2” presenterar konceptet. Karl Marx (1818–1883) var ursprungligen filosof, men började vid tidig ålder intressera sig för politik och ekonomi. Marx anses vara fadern till kommunismen, vilken kraftigt relaterar till kapitalets kretslopp. Marx tankar kretsade mycket kring arbetets värde och han har analyserat kapitalismens ekonomiska vinster som utvinningen av mervärde från det redan exploaterade proletariatet.  Anmärkningsvärt är i detta fall att konceptet existerat som sådant sedan 1870-talet. Senare har främst David Harvey utmärkt sig som följeslagare av Marx teorier under t.ex. 1970-talet. Harveys arbete har speciellt kretsat kring forskningen av kopplingen mellan kapitalkretslopp och geografi.

** Konceptet **  Tanken bakom Marx rationalitet inom konceptet kapitalkretslopp är att beskriva hur man åstadkommer mervärde, och följaktligen mervärde inom ett samhälle. I ett produktionssamhälle producerar arbetaren varor eller tjänster för att försörja sig själv. Arbetsgivaren är i sig inte intresserad av varan eller tjänsten, utan är driven av att göra pengar på den varan eller tjänsten som produceras för att sedan återinvestera dessa vinstmedel för att igen investera pengarna. Därför är arbetsgivaren beroende av arbetskraft, som producerar varor och tjänster som inbringar mervärde. Eftersom arbetstagarna endast är intresserade av att försörja sig själva, måste arbetsgivaren få en del av det mervärde som arbetstagaren producerar. Följaktligen kommer arbetstagaren att använda en del av sin dag för att producera varor eller tjänster som försörjer honom eller henne, samt att en del av dagen producera rent mervärde för arbetsgivaren. Det viktiga och centrala med konceptet är att man alltid börjar med ett monetärt kapital, sedan investerar det i arbetskraft som producerar en vara eller en tjänst med mervärde, varefter man fått tillbaka det ursprungliga kapitalet samt en vinst. Samtidigt fungerar modellen så, att man först har en mervärdeinbringande process som inbringar kapital, som återigen investeras. Den tredje formen av kapitalkretslopp är en där man börjar och slutar med det nya, större likvida kapitalet till att man återigen fått kapitalet med mervärde. Värdeskapande processen åtar sig alltid i dessa tre steg. Brett Christophers anser att hela kapitalflödet manifesteras i processen själv.

** David Harveys åsikter ** David Harvey är den professor som främst efter Marx kopplas till konceptet kapitalets kretslopp. Han är en erkänd professor vid City University of New York och är bekant för de flesta som en socialistisk teoretiker som utvecklat modern geografi. Han utgav år 1982 sin första utgåva av The Limits of Capital, där han går vidare och utvecklar Marx tankar. Boken har reviderats 1999 och 2006.  Enligt David Harvey är det viktigt att särskilja på de värdeskapande processerna, på grund av att man enligt Harvey genom varje kretslopp ser något annorlunda. Harvey säger att ”vi kan inte ordentligt förstå cirkulation som en helhet om vi inte undersöker alla dess komponenter skilt för sig och deras [kretsloppens] specialiserade roller som sker vid olika knutpunkter hos produktionskapitalismen, varukapitalismen och finanskapitalismen”. Enligt Harvey måste dessa förstås skilt för sig för att vi sedan skall kunna förstå deras roll och sammanhang i större kretslopp. Vad man skall förstå är att en de ”geografin” av kapital är att det i dessa kretslopp i olika skeden och ställen samlas kapital av olika orsaker. Kapitalet formar sig med andra ord enligt plats och rum i kapitalkretsloppets olika stadier.

 Harvey talar aktivt om de olika geografierna som de olika formerna av kapitalism åtar sig. Kapitalet har enligt Harvey alltid en unik förmåga att röra sig inom respektive kretsar, vare sig de inom finanskapitalismen, varukapitalismen eller produktionskapitalismen. Inom finanskapitalismen finns det få barriärer och de enda hindren för den fria förflyttningen av finanskapital är enligt Harvey det faktum att olika länder har olika valutor, som är mer eller mindre volatila vilket följaktligen leder till spekulation. Varukapitalismen regleras enligt Harvey främst av transport och dess följder, det vill säga transportkostnader i förhållande till varornas kostnader och mängd. Till produktionskapitalismen förknippas starkt arbetskraften samt dess växelverkan med kapital. Problematiken och begränsningarna kretsar främst kring kapitalismen strävan att få producenterna av mervärde­­­- det vill säga arbetskraften- att förflytta sig i takt med finanskapitalet.

 Det tredje huvudtemat som Harvey talar om är en följd av de två förra tema diskuterade ovan. Harvey diskuterar om det över huvudtaget finns något som kontrollerar de olika kapitalism- systemen tillsammans i ett enligt Harvey ”tydligt diversifierat och oregelbundet” kretslopp av kapital.‍ Christophers‍ menar att det finns några faktorer som leder till att vissa mönster mellan dessa olika former av kapitalismen trots allt följs. En faktor är att man i transitionsskeden måste sammanpassa t.ex. finanskapital och varukapital. Den andra faktorn är att samtliga former av kapitalismen ständigt är tvungen att hålla kapitalet i rörelse för att undvika devalvering av kapitalet.

** De olika kretsloppens utveckling **  De olika kretsloppens utveckling och framför allt internationalisering har skett i en bestämd ordning. Den första som internationaliserades var varukapitalismen, som i och med ökningen i världshandeln ledde till ett alltmer internationellt kretslopp. Följaktligen var det penningkapitalismens tur att internationaliseras. Enligt Marx hör det till kapitalismens grundfilosofier att ”förvandla allt kapital till utvecklad varuproduktion”. Det sista utvecklingsstadiet är internationaliseringen av finanskapitalismen, som betyder i praktiken t.ex. investeringar i den tredje världen med mera. I och med att finanskapitalismen spridit sig till nya länder, har även de andra formerna av kapitalism utvecklats därmed.

** Kritik ** I sin teori om kapitalkretslopp ingår arbetskraften och arbetaren som ett centralt koncept som behövs för att kapitalisten skall kunna göra sin vinst. Det som Marx antar vara konstant är arbetskraften produktivitet, som i praktiken aldrig stämmer. Det som även kan diskuteras är huruvida man över huvudtaget kan använda Marx teorier i denna dag, då över 100 år sedan publikationen av hans texter har passerat. Framför allt kan man anse att själva kapitalets slutna koppling inom samma kapitalkrets inte i dagens läge behöver vara lika kopplat till den samma kedjan om och om igen. Hyper-rörligheten av kapital är ett begrepp som starkt kopplas till globalisering, och kan anses kopplas till kapitalkretslopp. Tidigare hade det finansiella kapitalet liten makt på grund av regleringar, och var starkt bundet till den fysiska platsen för produktionsbehov. I och med globalisering, kunde även kapitalet börja röra sig fritt, och förädlas enligt (ursprungligen) Marx tankar om kapitalts kretslopp.

= Circuits of Capital (Kasper) =

Introdution
Monetärt kapital behövs för att betala de produktionsfaktorer som ingår i så gott som all verksamhet i ett frimarknadssystem. Till dessa faktorer räknas råvaror, energi, arbetskraft, och även i vissa fall växter. Dessa produktionsfaktorer kan sedan framställas som mer värdefulla än kostnaden av all input tillsammans, och därmed bli pålagda ett mervärde. Varorna är sedan sålda, och på så vis konverterade tillbaka till pengar. Det överblivna kapitalet används sedan för återinvestering, som kallas för kapitalkretsar. Iden i en marknadsekonomi är att det sker en ackumulering av överblivet kapital vid varje krets.  I det verkliga livet är kretsen mycket komplex, eftersom kapital kan även användas för sociala utgifter, såsom utbildning, hälsa, eller försvar. Ytterligare, även om kapitalet ekonomiskt sett cirkulerar kan en stor del av det vara fast kapital, det vill säga rumsliga varor som har ett värde, som en järnväg eller ett lager.  Om kretsen av kapital bryts av någon orsak, kan det leda till att kapitalister ”byter krets.” Orsaker att kretsen bryts kan vara att pengar, råvaror eller arbetskraft blivit för dyrt. Ett exempel på en bytt krets är att investerare flyttar sitt kapital från ett företag till fastigheter.[1]

[[image:circuit-of-capital.jpg]]**[2]**
<span style="background-color: #ffffff; font-family: 'Times New Roman',serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;">I denna illustration av kapitalkretsar representeras hur pengar (Money, M) används för att anskaffa råvaror (Commodities, C) som produktionsfaktorer (Means of Production, MP) eller arbetskraft (Labor Power, LP) för att produktionen (Production, P) kan ta plats. Detta resulterar sedan återigen till pengar (M) som används vidare, och på så vis är detta en kapitalkrets.[3]

Teori
<span style="background-color: #ffffff; font-family: 'Times New Roman',serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;">Som en vetenskap analyserades kapitalkretsar först av Karl Marx i sin bok Das Kapital (1867), volym 1. David Harvey utvecklade denna vetenskap vidare, med ett kliv mot att överkomma de teoretiska begränsningar Marx hade i sin ursprungliga argumentering och genom att ge ytterligare mer substans åt den forskning argumenten grundar sig på.[4] Han tillägger också historisk-geografisk materialism till teorierna. <span style="background-color: #ffffff; font-family: 'Times New Roman',serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> Cirkulation av kapital hänvisar inte enbart till en ekonomisk eller kommersiell process, utan mer till det faktum att det finns rättsliga, sociala, kulturella och ekonomiska maktförhållanden. Utan dessa skulle skapande, distribution och spridning av nya välstånd inte kunna uppstå. Kapitalcirkulation i den fria marknaden hänvisar alltså till ackumulering av kapital, hellre än bara utbyte av kapital.[5]

<span style="background-color: #ffffff; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> <span style="font-family: Calibri,sans-serif; font-size: 13.3333px;">[1] ** The Oxford Dictionary ** : Circuit of Capital <span style="background-color: #ffffff; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> <span style="font-family: Calibri,sans-serif; font-size: 13.3333px;">[2] Pratyush Chandra – **Labour vulnerability and debt bondage in contemporary India** – CEC, 2008 <span style="background-color: #ffffff; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> <span style="font-family: Calibri,sans-serif; font-size: 13.3333px;">[3] S. Kettell – **Circuits of capital and overproduction** – Review of Radical Political Economics, 2006 <span style="background-color: #ffffff; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> <span style="font-family: Calibri,sans-serif; font-size: 13.3333px;">[4] J. Bessop – **On the Limits of Limits to Capita**l – Antipode, 2004 <span style="background-color: #ffffff; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 16px; vertical-align: baseline;"> <span style="font-family: Calibri,sans-serif; font-size: 13.3333px;">[5] N. H. Leff – **Externalities, informal costs, and social benefit-cost analysis for economic development** – Economic Development and Cultural Change, 1984