Regional+Innovation+Systems

...Sara Stenvik toc

Definition
Regionala innovationssystem (RIS) kan ses som kluster som interagerar privata och offentliga intressen, formella institutioner och andra organisationer som fungerar enligt organisatoriska och institutionella arrangemang, vars syfte är att befrämja relationer gällande generering, användning och spridning av kunskap Dessa aktörer producerar genomträngande och systematiska effekter som uppmuntrar företag inom regionen att utveckla specifikt kapital som uppstår i samband med sociala förhållanden, normer, värderingar och samspel inom samhället. Dessa har som syfte att förstärka regional innovativ kompetens och konkurrens. Regionala innovationssystem är även ett teoretiskt begrepp och begereppet har sitt fått sitt ursprung genom utvecklandet av olika teorier. Global konkurrens och teknologisk utveckling har bidragit till att faktorerna som bidrar till framgång i utvecklade ekonomier förändras. Innovation är nuförtiden en allt mer betydande faktor i företags, regioners och nationers konkurrens och framgång. Förutom interna faktorer som påverkar, har externa faktorer också stor inflytande på företags verksamhet Att vara innovativ motiveras och stimuleras konstant, vilket har gjort att innovation fått en allt större inflytelse på olika aktörer och faktorer, både interna och externa. Den sociala aspekten av innovationer hänvisar till den kollektiva inlärningsprocessen mellan flera olika avdelningar inom ett företag, likaså som ett företags samarbete med externa aktörer. Innovation är en viktig konkurrensfördel i en global värld. Företags infrastruktur blir alltmer kunskapsintensiva och företagen blir styrda mot dessa riktlinjer. Alla företag, oberoende storlek, känner konstant pressen av att så innovativa som möjligt och öka på kvalitén, samtidigt som de måste hålla kostnaderna så lågt som möjligt. På grund av detta hamnar företag agera så innovativt som möjligt. Många företag reagerar på detta med att skapa och bidra till innovation inom företaget, men universitet, forskningsinstitut, konsulter och andra agenter i flödeskedjan får också en allt mer betydande roll i erbjudandet av kunskap.

Bakgrund
Konceptet ”regionala innovationssystem” har sitt ursprung från flera olika teorier och undersökningar och har uppmärksammats mycket sedan början av 1990-talet. Se flexibilitet. Konceptet uppstod under en period då företag allt mera började koncenterera sig på systematiska avancemang av lokala inlärningsprocesser för att säkra sina konkurrensfördelar inom regionen. Den mest tyngande orsaken till att koncentrationen på innovativt tänkande ökade, var att man ville öka förmågan och prestationen i lokala företag, samt förbättra den allmänna affärsmiljön. Ur denna synvinkel är det ytterst viktigt att befrämja samarbetet mellan företag och universitet, likaså då det gäller samarbete bland stora företag och små ”start-up” företag. Förutom den ökade koncentrationen på innovation anses konceptet även vara relaterat till och ha sina rötter i och med att det bildades allt mer regionalt identifierbara kluster av industriella aktiviteter, där regionen ansågs vara det mest passliga sättet att upprätthålla innovationsbaserade lärande ekonomier. Se industriella distrikt.

Geografisk koppling
Innovationsaktiviteter gagnas av det då likartade ekonomiska aktiviteter koncentrerar sig på ett och samma område, i och med att liknande företag ” samlar ihop sig” i ett kluster. Detta underlättar kunskapsöverskott och bidrar till att viktig kunskap och nyttig innovation inte går till spillo, samtidigt som koncentrationen ökar på effekten av att nya former av anpassande, inlärning och innovation stimuleras. Se agglomerationsteori. Innovation uppkommer i institutionella, politiska och sociala sammanhang, även kallade nätverkssamhällen. Regionen är en plats för ekonomiskt samarbete och innovation, där innovation kan i botten och grund anses vara en geografisk process och innovationsförmågor erhålls via regionala samhällen som delar på kunskapsbaser. . Innovation kan också ses vara omringat av sociala förhållanden. Dessa sociala förhållanden utvecklas över tiden vid sidan om kulturellt definierade linjer. Innovation uppstår lättare då det råder geografisk koncentration och närhet. Ett regionalt kluster definieras som en grupp av företag som är i samma eller när relaterade industrier och då talar man även om ”industri distrikter”. Klustren innehåller också offentliga institutioner, dit bl.a. statliga utbildningsinstitutioner och stödtjänster också tillhör.

Kritik
Enligt kritiker är regionala innovationssystem alltför trångsynta och kan inte i verkligheten tillämpas i nationellt policyskapande. Annan kritik riktad mot RIS, är problemet med att det är ytterst svårt att förutspå vilka idéer som har potential att bli innovationer med värdeskapande funktion. Det finns inga garantier över vilka innovationer kommer att lyckas, vare sig det är frågan om offentligt eller statligt finansierade utvecklingsprojekt eller entreprenörer som är finansierade med riskkapital. Enligt Laestadius och Ylinenpää (2007) kan kritiken sammanfattas i tre punkter. Första kritiken mot RIS är att systemet utgår ifrån att lokal och regional utveckling kan skapas i ett mekanist system, det regionala innovationssystemet. Men utan tillämpning, det vill säga utan egentliga värdeskapande tillverkningsprocesser och affärer, är nya idéer inga innovationer. Det som inte tas i beaktande i RIS, som kan vara av stor betydelse, är ren slumpmässighet och överraskande förhållanden som bra kan förekomma i de flesta framgångsrika innovationsprocesser. En annan grundläggande kritik är att det finns en tendens för att den som ska se till att idéerna blir affärer, entreprenören, förlorar sin relevans och förmåga att påverka, då idéer ”körs igenom” den här typen av policysystem. Enligt kritikerna läggs det dessutom allt för mycket betydelse på närhet till en regional högskola eller ett universitet i det regionala innovationssystemet.