Marshallian+externalities

Marshallianska externaliteter
toc

De Marshallianska externaliteterna förstås som //tre slag av externa fördelar// med hjälp av vilka man försökt förklara den kraftiga lokala koncentrationen av produktion i vissa branscher. Med externa fördelar menar man olika slag av fördelar som ett kollektiv av företag har tillgång till. De Marshallianska externaliteterna utgörs av en ”poolning” av arbetskraften, tillgång till insatsvaror eller ”input-output –länkar” (//input-output linkages//) och kunskapsspridning eller ”en industriell atmosfär” (//industrial atmosphere//). Det att arbetskraften ”poolas” gynnar både arbetstagarna och arbetsgivarna. Arbetsgivarna drar nytta av att ha god tillgång till kunniga arbetstagare, och arbetstagarna å sin del har lättare att hitta arbete om företagen, de potentiella arbetsgivarna, är på samma ställe. När företag som producerar liknande varor koncentreras på ett ställe, skapas en marknad för specialiserade leverantörer. Närheten till specialiserade leverantörer lockar flera företag till området. Den sammanslagna effekten av dessa fenomen, koncentrationen av industrier och arbetskraft, leder också till en koncentration av kunskap. Där dessa externa fördelar existerar, tenderar ekonomisk aktivitet att agglomereras (//se även agglomeration theory//). Begreppet //"industriella distrikt"// (//industrial districts//) förekommer i samband med de Marshallianska externaliteterna. Det syftar på regioner med ekonomisk verksamhet som uppstår där de Marshallianska externaliteterna existerar. Alfred Marshall utvecklade sina idéer om externa ekonomier under slutet av 1800- och början av 1900-talet genom att iaktta vissa framgångsrika industriella distrikt i Storbritannien. Enligt Fingleton utgör Marshalls tankar bakgrunden till det sätt som man numera tenderar att förklara koncentrationen av produktion på vissa ställen genom. De nutida teorierna om företagsgeografi som lades fram av Fujita, Krugman och Venables (1999), Krugman (1991) och Fujita och Thisse (1996) baseras långt på en tanke om ”kumulativa dynamiska processer”. Arbetskraftsmarknaden  Enligt Marshall kan arbetsmarknaden på ett specifikt ställe ha specifika drag som lockar företag. Arbetstagare som besitter vissa kunskaper kan behövas för att företaget skall kunna producera en viss produkt eller på ett visst sätt. Eftersom konkurrensen på arbetskraftsmarknaden kan antas vara ofullständig och arbetskraftsmarknaden fragmenterad både regionalt och enligt kunskapsnivå, sprids företagen inte heller ut jämnt. Enligt Gordon och McCann (2000) kan en specialiserad arbetskraftspool beskrivas som ett arbetsmarknadssystem, där möjligheterna att matcha arbete och arbetstagare maximeras (Simpson 1992). Nyttan med detta system är att transaktionskostnaderna minskar för både företag och arbetstagare. Paci och Usai definierar poolningen av arbetskraften som en ”bekväm sammansättning av relativa priser och kvaliteter hos arbetskraften”.  Insatsvaror  Tillgången till ett lämpligt utbud av primära och sekundära insatsvaror får företag att koncentreras på ett visst ställe. En lämplig infrastruktur hör också till insatsvarorna. Enligt Marshall kan ett företags leverantörer och kunder finnas koncentrerade på ett ställe, speciellt om transportkonstnaderna är höga. Enligt Fujita och Krugman (2004) har forskningen kring den nya ekonomiska geografin (se //new geographical economics//) varit koncentrerad på tillgången till insatsvaror, eller som de kallar det, ”länkarna bakåt och framåt som hör ihop med stora lokala marknader”, eftersom den är lättare att formalisera än de två andra externa ekonomierna (arbetskraftspoolning och kunskapsspridning), även om den enligt dem är av mindre praktisk betydelse.  Kunskapsspridning  Kunskapsspridningen inom regioner kan gynna innovationsförmågan hos företag inom regionen //(se även regional innovation systems)//. När företag sysslar med liknande verksamhet, kan de ha stor nytta av varandra genom den kunskap som skapas, och utsträckningen av kunskap som är tillgänglig för alla företag inom regionen ökar. Geografisk närhet spelar en stor roll i detta slag av kunskapsspridning, eftersom det oftast är fråga om tyst kunskap som inte sprids utan någon form av social växelverkan. Därför är det enda sättet att dra nytta av kunskapsspridning att befinna sig fysiskt nära det ställe där kunskapen skapas. Se även teorin om lokalt surr och globala kontaktlinjer (//local buzz and global pipelines//), som går närmare in på det utbyte av information som sker inom ett kluster. Enligt Marshall sker kunskapsspridning oftast inom industrier, och därför skapas denna kunskapsspridning mellan företag inom samma industri och upprätthålls av en geografisk koncentration av företag inom denna industri. Kunskapsspridning kallas därför också för //Marshallianska specialiseringsexternaliteter// och //lokaliseringsexternaliteter//.

Materiella och teknologiska externaliteter
De Marshallianska externaliteterna delas ofta in i materiella //(pecuniary externalities)// och teknologiska //(technological externalities)// externaliteter. Tillgång till insatsvaror hör till de materiella externaliteterna, kunskapsspridningen till de teknologiska och poolningen av arbetskraften har inslag av båda. Enligt Phelps och Ozawa (2003) är de materiella externaliteterna de kvantifierbara biprodukterna av växelverkan på marknaden, medan de teknologiska externaliteterna är okvantifierbara och härstammar från växelverkan som inte har med marknaden att göra.

 Urbaniserings- och lokaliseringsfördelar
De materiella externaliteterna kallas av geografer också för urbaniseringsfördelar //(urbanization economies)//, medan de teknologiska externaliteterna kallas industrispecifika lokaliseringsfördelar //(localization economies)//. Vissa sätter även likhetstecken mellan lokaliseringsfördelar och Marshallianska fördelar (se stycket om kunskapsspridning ovan). Indelningen i urbaniserings- och lokaliseringsfördelar är något äldre än indelningen i materiella och teknologiska externaliteter, och är en följd av att geografer strävat efter att förklara externaliteter mera genom av vilken typ de är än genom var de finns. Lokaliseringsfördelar är fördelar som skapas av närheten till andra företag som producerar liknande varor, så som i stycket om kunskapsspridning ovan, och urbaniseringsfördelar är fördelar som har att göra med graden av aktivitet i en region överlag, och som därmed tenderar att skapas kring metropoler. Den företagsgeografiska forskningen var länge fokuserad nästan enbart på materiella externaliteter eller urbaniseringsfördelar. Detta berodde på att man ville förklara agglomerationer genom ”länkar”, så som i stycket om insatsvaror ovan.

 Kritik
Enligt Fingleton behandlade Marshall sina externaliteter som ”externa effekter som påverkar företag under perfekt konkurrens och under antagandet av konstant skalavkastning”. Fingleton påpekar att antagandet om perfekt konkurrens kan utgöra ett problem. Också Phelps och Ozawa påpekar att Marshalls teorier om industriella distrikt koncentrerar sig enbart på externa ekonomier, utan att alls ta i beaktande varken interna skalfördelar eller den ofullständiga konkurrens som kan existera inom industrier .Enligt Phelps är Marshalls teorier långt uppbyggda på en sådan form av urbanisering som förekom i slutet av 1800-talet, alltså att enskilda städer uppstod kring industriell verksamhet. Han hävdar att industriell agglomeration numera har en annan mera utspridd form, och hänvisar till kända industriella kluster såsom Silicon Valley i USA och Motor Sports Valley i Storbritannien och ”globala städer” (se även //network society//) och utspridda, polycentriska städer och metropoler. Enligt Phelps finns det orsak att undersöka över hur utspridda områden externa ekonomier och agglomerationer kan antas existera., och han frågar sig om det kan vara ändamålsenligt att modifiera de Marshallianska antagandena för att bättre förstå den förändring i formen av och orsakerna till agglomerationer som håller på att ske.

 Nutida synsätt på de Marshallianska externaliteterna
Enligt Phelps och Ozawa har Marshalls teorier tack vare ett nyfött intresse för agglomerationsteorier numera förbättrats och de externa ekonomierna blivit lättare att behandla formellt. Tillgången till insatsvaror kan behandlas genom att iaktta graden av vertikal och horisontell integration, och Marshalls kunskapsspridning eller industriella atmosfär kan behandlas i termer av Storpers ”untraded interdependencies”. Teorin om regionala innovationssystem //(se regional innovation systems)// spinner vidare på samma tankegångar som de Marshallianska externaliteterna, men koncentrerar sig på innovationskluster.